![](https://media.timeout.com/images/105743126/750/562/image.jpg)
Com et presentaries als que encara no et coneixen? L'etiqueta d'artista se'ns queda bastant curta.
L'únic problema amb aquesta etiqueta és que la trobo massa pretensiosa. Dir que ets artista suposa admetre que fas art, i jo no estic segura de fer-ne. L'única cosa que faig és donar als meus seguidors altes dosis de jo mateixa. El meu imaginari i els meus projectes són una hipèrbole del meu propi temperament. Llavors, si soc alguna cosa, seria una gran mandrosa, ja que només vull passar-m'ho bé i fer el que m'agrada amb el mínim esforç. I com resulta que el que menys feina em costa és ser jo mateixa, això és l'única cosa en què inverteixo el temps. Em considero una pocavergonya i una serva de l'espectacle. Cada dia ho tinc més clar: he nascut per viure en el xou.
Fa vertigen que moltes persones del col·lectiu LGBTI et vegin com un referent?
Puc semblar molt boja i desenfrenada, però és una decisió molt premeditada ser tan espontània. No és que estigui obsessionada amb què poden dir, però no m'agradaria que algú tingués una imatge de mi amb la qual jo no em senti corresposta. Per això intento estar formada i treballar el meu discurs perquè sigui el més conseqüent i inclusiu possible. No em fa vertigen que em considerin un referent. De fet, em fa sentir molt orgullosa que tanta gent posi en valor les coses que dic i em mostrin tant suport i afecte. De totes maneres, hem de comprendre que és possible que de vegades la gent pensi coses dolentes de nosaltres i es generin malentesos, però no ha de ser culpa nostra. Jo estic tranquil·la amb mi mateixa perquè m'identifico amb la meva proposta i crec que sóc bastant autocrítica. No tinc por de rectificar ni a cometre errors.
Si soc alguna cosa, seria una gran mandrosa, ja que només vull passar-m'ho bé i fer el que m'agrada amb el mínim esforç